Antistoffer

toc Forfatter: Camilla Fürst og Tina Louise Rønnebek

=**Antistoffer**=

**Hvad er antistoffer?**
Et antistof, også kaldet immunglobulin, er et protein som er i stand til at reagere med et antigen, og dermed ødelægge det. Specifikke antistoffer reagerer med specifikke antigener.

Deres grundstruktur er opbygget således at de har en Y form bestående af 4 polypeptidkæder; to tunge kæder, som er specifikke for hver af de 5 antistoftyper IgA (α), IgM (µ), IgG (γ), IgD (δ), og IgE (ԑ), og to lette kæder som er betegnes κ (kappa) og λ (lambda). Alle antistofmolekyler har enten κ eller λ, men aldrig begge på en gang. De to lette kæder sidder ude på Y’s to spidser og på dem sidder den variable del som kun passer til et bestemt antigen. (Se billede)

Kilde: Vyberg, (2010). //Patologi og farmakologi//. 3. udgave, Munksgaard Danmark





Immunglobinerne kan indeles fem forskellige hovedgrupper kaldet: IgA, IgD, IgE, IgG og IgM der adskiller sig fra hinanden ved at have forskellig størrelse på de tunge kæder og i deres antal af grundenheder( Ig-enheder). For eksempel har IgM fem grundenheder og IgG kun en. IgG er nok den vigtigste af alle immunglobinerne, det er også den der findes flest af i kroppen, hele 75% af immunglobinerne hos voksne mennesker er IgG. Der udover er det også den eneste immunglobin der kan trænge igennem placenta(moderkagen).
 * De 5 klasser**

Kilde:Olav Sand. //Menneskets anatomi og fysiologi//. 2 udgave. Gads forlag (2008)

Kilde: Hans Andersen. //Immunkemiske metoder - teori og praksis//. 1 udgave. Nucleus (2006)

Antistoffernes formål er at uskadeliggøre antigenerne. Det gør de blandt andet ved at binde sig til antigenet så der opstår en fysiks barriere omkring antigenet, så det f.eks ikke kan trænge ind i kroppens celler eller sætte sig på deres receptorer. Derudover hjælper de også det uspecifikke immunforsvar ved at udfælde antigenerne i antigen-antistof-komplekser, der gør det nemmere for fagocytterne at ødelægge antigenerne.
 * Antistoffernes formål.**

Kilde:Olav Sand. //Menneskets anatomi og fysiologi//. 2 udgave, Gads forlag (2008)

=**Hvor og hvordan produceres antistofferne?**= Dannelsen af antistoffer sker som en reaktion på, at en B-lymfocyt(forsvars celle) har været i kontakt med et antigen. B-lymfocytterne hører til det specifikke immunforsvar, som også kaldes for det erhvervet immunforsvar, fordi det modsætning til det uspecifikke immunforsvar som er medfødt, udvikles efterhånden og fordi dets celler gennemgår en modning og specialisering. Selve modningen og specialiseringen af B-lymfocytterne foregår i knoglemarven. Når et fremmed antigen kommer ind kroppen bliver det straks mødt af B- lymfocytterne, der herefter prøver at binde sig til antigenets epitop. Det er dog ikke alle B-lymfocytter der kan binde sig til epitopen, hver epitop er nemlig specifik og for at binde sig er de nød til at have den specifikke receptor der passer til. Det er altså antigenet struktur som bestemmer, hvilken type af B-lymfocytter/ klon der udvælges til at bekæmpe antigenet, derfor kaldes dette også for klonselektion. Når B-lymfocytten med den rette receptor binder sig til epitopen udløses, der en kaskade af reaktioner. Det første der sker, er at B-lymfocytten trækker sit kompleks af bundet antigen og receptor ind i sit cytoplasma, hvor det bliver fragmenter til mindre dele, kaldet antigenepitoper. Disse antigenepitoper bliver så transporteret ud igen til cellens overflade, hvor de bindes til et vævsmolekyle kaldet MHC II. Antigenet kan nu genkendes T-lymfocyt(T-hjælpe celle) som binder sig til vævsmolekylet og begynder at udskille cytokiner(interleukiner). Udskillesen af interleukinerne stimulerer B-lymfocytterne til at dele sig og danne nye identiske lymfocytter/ kloner med samme specifikke receptorer som den selv, derfor kaldes reaktionen også for klonekspansion. På et tidspunkt under klonekspansionen sker der en differentiering som betyder, at de nye celler begynder at specialiserer sig og enten bliver til plasmaceller(effektorceller) eller til hukommelsesceller. Hukommelsescellerene bruges til at ”huske” identificere det fremmede antigen, så det vil kunne starte en hurtig immunrespons, næste gang de mødes, hvilket også er grunden til hukommelses cellerne lever betydeligt længere tid end plasmacellerne. Plasmacellerne bekæmper antigenet ved, at danne antistoffer der har samme specifikke receptorer som modercellen(B-lymfocytten). Plasmacellerne danner ca.2000 antistoffer i sekundet, som de udskiller til den omgivende væske. Den store produktion af antistoffer er også grunden til at plasmacellerne ikke lever så længe, da alt deres energi går til danne antistoffer.

Kilde:Olav Sand. //Menneskets anatomi og fysiologi//. 2 udgave, Gads forlag (2008)

= =

** Forskellige metoder hvori der anvendes viden om antistoffer. **
Blodtyper –AB0-systemet.

Man kan bestemme en persons blodtype ud fra 2 antigener som betegnes A og B. Antigenet sidder på erytrocytternes cellemembran. Membranen kan indeholde et af dem, begge to eller ingen af dem. Det hænger sådan sammen at personer som har et af antigenerne danner antistoffer mod det andet. Hvis man ingen antigener har danner man så antistoffer mod begge to eller hvis har begge antigener danner man altså ingen antistoffer og kan derfor modtage alt slags blod. F.eks. hvis en person har antigenet A, og således danner antistoffer mod B, og får en blodtransfusion med blodtype B, vil der ske en agglutination (blodet klumper sammen).

Kilde Sand O, Sjaastad Ø & Haug E.(2008). //Menneskets anatomi og fysiologi (2.udg)//. København: Gads forlag

Mikrobiologiske analyser - Gruppebestemmelse af streptokker

Til identifikation af β-hæmolytiske, katalasenegative, grampositive streptokokker kan man benytte Lancefield gruppebestemmelsestest på baggrund af nogle specifikke antigener på deres cellevæg. Streptokokkerne kan inddeles i grupperne A, B, C, F, G m.fl. Alt efter hvilket antigen de har på deres cellemembran. Man blander lidt kolonimateriale med forskellige reagenser som hver især indeholde de specifikke antistoffer. De kan således danne antistof-antigenbindinger som vil kunne ses som sammenklumpning.

Kilde Olsen, C. B. (2005): //Praktisk mikrobiologi//. 2. udgave.

Vacciner

Når man får en vaccine forbereder man sit immunforsvar på nogle bestemte sygedomme. For at gøre det får man, via vaccinen, nogle dele af det sygdomsfremkaldende. Nogle gange benyttes også hele sygdomsfremkaldende mikroorganismer som dog er svækkede. Når man har fået vaccinen sætter kroppen en række mekanismer i gang for at skulle bekæmpe det. Der bliver derved dannet antistoffer som så at sige ”huskes” til næste gang.

kilde http://www.sundhedslex.dk/hvordan-virker-en-vaccine.htm