Aminosyrer

toc Forfatter: Mette themsen

=**Intro til aminosyrer**=

En amonisyre, er et molekyle der indeholder en aminogruppe og en carboxylsyrgruppe, samt et radikale. Radikalet bestemmer hvilken aminosyre der er tale om. 22 ud af de i alt. ca. 500 kendte, vides at være anvendt som byggesten ved dannelsen af proteiner.

De aminosyrer, som man interesserer sig mest for, er alle bygget op over det samme skelet, som er vist her på billedet: Planter kan danne alle aminosyrer selv. Dyr og mennesker mangler de enzymer, der skal bruges til at danne 9 af aminosyrerne. Disse må tilføres gennem kosten og kaldes derfor de essentielle aminosyrer. De øvrige kan dannes i organismen ud fra glukose og fra kvælstof stammende fra andre aminosyrer. De omfatter fenylalanin, histidin, isoleucin, leucin, lysin, methionin, threonin, tryptofan og valin.

=**Peptidbinding**=

Peptidbinding, er bindingen mellem to aminosyrer. Fra den ene aminosyres carboxylsyregruppe til aminogruppen i den anden aminosyre. Et molekyle med flere aminosyrer bundet sammen af peptidbindinger, kaldes, alt efter antallet af aminosyrer- dipeptid, tripeptid, dernæst oligopeptid med "få" aminosyrer, og polypeptid for op til ca. 50 aminosyrer, herefter er aminosyrerne blevet til et bestemt protein. Denne polymerisering af aminosyrer danner nemlig proteiner og processen kaldes for translation og foregår i cellekernen, nærmere bestemt i ribosomerne.

= =

=**Aminosyrers opløselighed i vand**=

Polariteten af aminosyrernes radikale bestemmer deres hydrofile eller hydrofobe karakterer. Disse egenskaber er vigtige i de dannede proteinstrukturer og proteinernes interaktioner. Distributionen af hydrofile og hydrofobe aminosyrer, er skyld i den tertiære struktur af proteiner. Opløselige proteiners overflader, er rige på polære aminosyrer, som f.ex serin og threonin, altimens membranproteiner ofte har en ydre ring af hydrofobe aminosyrer, der hæfter dem til det lipidlaget. Proteiner der sidder fast på cellemembranen har en hydrofob ende, der sidder fast i membranen. Ligeledes har proteiner, der skal binde til positivt ladede molekyler, overflader, der i høj grad består af negativt ladede aminosyrer som glutamamt og aspartat. Proteiner, der binder sig til negativt ladede molekyler, har mest forekommende en overflade, der er rig på lysin og arginin, disse er positivt ladede.