Inflammation

toc Forfatter: AME, IMK

=**Hvad er inflammation?**= __Definition__ Definitionen på en inflammation er et kompleks af processer, der udspiller sig i karførende bindevæv som organismens lokale reaktion på en skadelig påvirkning.

__Funktion__ Inflammationens funktion er: - at afgrænse det beskadigede væv. - at rydde op efter skade, heraf fjerne døde celler og fremmedlegemer. - at skabe en helingsproces.

__Faktorer der udløser en inflammation__
 * Mikroorganismer som bakterier, virus, svampe og parasitter er i stand til at udløse en inflammation.
 * Fysiskefaktorer herunder mekaniske skader, kulde, varme, ioniserende stråling, fremmedlegemer.
 * Kemisker midler såsom giftstoffer, salte, organiske opløsningsmidler.
 * Mangel på stoffer, der er essentielle for cellestofskiftet altså ilt. næringsstoffer, salte og vitaminer.
 * Genetisk betingede ændringer i reaktionsmåden over for ydre påvirkninger som fx autoinflammatoriske sygdomme
 * Immunologiske faktorer

=**Symptomer**=

De karakterisktiske symptomer ved en inflammation er ofte rødme, hævelse, smerte og varme i form af feber. Andre symptomer kan være kulde, hovedpine eller ømme muskler.

=**Forsvarsmekanismer**=

Når fremmede stoffer, såsom bakterier og virus, kommer ind i kroppen, reagerer immunforsvaret ved bla. at "udsende" leukocytter. De leukocytter der tideligst og i størst antal kommer i kontakt med endotelet er de **neutrofile granulocytter**. De udgør 50-70% af de totale antal leukocytter i kroppen, og i deres cytoplasma findes talrige enzymholdige granula. Når granulocytterne er godt forankret til endotelcellerne, trænger de ind imellem dem, laver hul i basalmembranen og trænger ud af blodkaret. Granulocytterne vil når de er nået uden for blodkaret påvirkes af nye mediatorer som stammer fra det beskadigede område. De er bla. frigjort fra nedbrudte celler og eventuelle bakterier samt produceret af betændelsesceller. Disse mediatorer vil virke tilrækkende på granulocytterne, der bevæger sig i den retning, hvor koncentrationen af mediatorer er størst. Neutrofile granuloctters vigtigste funktion er at optage partikler, fx bakterier eller rester af nedbrudte celler i cytoplasma og nedbryde dem ( fagocytese ). Selvom de neutrofile granulocytter har en kort leve tid ( seks timer i blodbanen, op til fire dage i vævene) kan de selv i død tilstand have en funktion, idet deres enzymer frigøres, og virker nedbrydende på det beskadigede eller døde væv, der i flydende form, betegnet pus, er lettere at skaffe bort. Samtidig kan de frigjorte enzymer dog også beskadige det omgivende væv og således i nogle tilfælde forværre inflammationen.

Inden for et døgns tid efterfølges **monocytterne** som udgør 45% af leukocytterne i blodet. I vævene vil momocytten omdannes til en **makrofag**, som har et større indhold af lysosymer og enzymer. Makrofagerne kan i modsætning til de neutrofile granulocytter tåle et miljø med lav pH og lavt iltindhold. De kan derved også leve i vævet i mange år.

Efter monocytternes indtrængen vil **Eosinofile granulocytter** efterfølges. Disse cellers funktion er at fjerne affaldsstoffer fra andre celler, der deltager i inflammationen, og at fagocytere antigen-antistof-komplekser fra immunreaktioner.

=**Heling**=

Helingsprocessen skal ses som en integreret del af inflammationen. Heling kan ske ved resolution eller ved organisering. Resolution betergner en heling, hvor det inflammerede væv vender tilbage til en tilstand med normal morforlogi og funktion. Her vil ekssudatet absorberes, og betændelsescellerne forsvinder. Celleresterne bliver fagocyteret og fordøjet af neutrofile granulocytter og makrofager, hvilket betegnes **resorption**. **Regeneration** er en proces, hvorved de oprindelige celler og væv genskabes vha det frigjorte vækstfaktorer fra trombocytterne.

=**Referencer**=

Vyberg, (2010). Patologi og farmakologi. 3. udgave, Munksgard Danmark [] d. 23-06-2013